Сергей Есенин
Аз не жаля, не зова, не плача…

Превод от руски: Иван Николов, 1984

chitanka.info

Аз не жаля, не зова, не плача,

всичко отминава като цвят.

В тлението златно ще прекрача

и нататък няма да съм млад.

Няма в досегашния си ритъм

хладното сърце да заиграй,

под басмата брезова да скитам

няма да ме тегли моя край.

Скитнически дух, ти все по-рядко

ще разпалваш моите уста.

О, предишна свежест, мое кратко

буйство на очите и кръвта!

С много от желанията скаран,

мигар те сънувах, мой живот?

Сякаш съм препускал в ранна заран

с розов кон под грейналия свод.

Всичко, всичко в тоя свят е тленно,

медни листи падат с тих звънтеж…

Но бъди навек благослонено,

дето ще разцъфнеш и умреш.

1922

Издание: Сергей Есенин. Стихотворения. Поеми. Издателство „Народна култура“, 1984

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.